Александър Пушкин
Към клеветниците на Русия

Превод от руски: Петър Велчев, 2008

chitanka.info

Към клеветниците на Русия[0]

Защо шумите днес, разпалени витии?

Защо с анатема заплашвате Русия?

Какво ви разгневи? — Бунтува се Литва?

Я, стига: туй е спор между славянски братя,

домашен, древен спор, претеглен от съдбата,

не ще го разрешат ораторски слова…

        Отдавна вече помежду си

        враждуват двете племена;

        не знам кого ли ще покруси

        неравносилната война.

        Кои сега ще надделеят:

        наперен лях[1]? Надежден росс[2]?

Славянски ручеи в Русия ще се влеят

или ще секне тя? — тепърва е въпрос.

        Махнете се, непроумяли

        окървавените скрижали,

        щом нашта родова вражда

        за вас е някаква лъжа;

        за вас какво са Кремъл, Прага;

        и блазни ви с безсмислен бяс

        обнажената храбро шпага —

        с омраза гледате към нас…

        Защо, кажете ми? — Защото,

дори и след Москва в пожарища и прах,

не сведохме глави пред Оня, от когото

        треперехте[3] в безсилен страх?

        Или задето повалихме

        могъщия, зловещ кумир —

        и за Европа с кръв платихме

        нейната волност, чест и мир?

На думи страшни сте — но как ще се решите!

И богатирът стар, отдъхващ след войните,

не ще ли втъкне пак щика от Измаил[4]?

        Или монархът наш ще слуша чуждо слово?

        Или да спорим с вас е ново,

и русинът не би се сбил?

Или пък малко сме — от Перм чак до Таврида,

        от финските скали до знойната Колхида,

        от Кремъл, който прогърмя,

        чак до китайските предели —

        в стоманна четина не ще ли

        въстане руската земя?…

        Изпращайте сега, витии,

        проклетите си синове —

        а тук, в полята на Русия,

        ги чакат родни гробове.

1831

[0] Повод за написването на стихотворението са речите във френската Палата на депутатите, призоваващи към въоръжена намеса в руско-полското военно стълкновение. В писмо до П. Вяземски от 1 юни 1831 г. Пушкин казва: „За нас метежът в Полша е фамилно дело, старинна, наследствена кавга; ние не можем да съдим за нея според европейските впечатления, какъвто и да е, впрочем, нашият начин на мислене“. От спомени на съвременници знаем, че Пушкин се е боял от нова европейска (френска) интервенция срещу Русия. ↑

[1] Лях — старо племенно име за представител на полския етнос. ↑

[2] Росс — старинно, поетично и тържествено название за руснак. ↑

[3] „Оня, от когото треперехте“ — става дума за Наполеон Бонапарт. ↑

[4] Измаил — турска крепост, превзета с щурм през Руско-турската война от 1787 — 1791 г. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.